![](https://alhabib.org/wp-content/uploads/2020/12/qar-047-en-1920x1080-1-1024x576.png)
U ime Allaha, Milostivog, Samilosnog,
Neka Allah blagoslovi Muhammeda i njegovu porodicu, i neka Njegova osuda bude na njihovim neprijateljima.
Iskreno govoreći, čini se da smo prisiljeni ići na dug put da restrukturiramo šiitski kolektivni mentalitet tako da postane svjestan stvarnog značenja nekih koncepata i naslova koji su tu i tamo u pitanju.
Zaista postoji određena razina zbunjenosti koja okružuje široko šijitsko stanje uma i koja je ponekad prevladavajuća. Ova zbrka prevladava kada je riječ o blokiranju projekata koji bi mogli postići željeni ponovni uspon šiitskih imamita.
Danas smo usred široko rasprostranjenih govora o „jedinstvu“, tačnije, „islamskom jedinstvu“. Slogan „Islamskog jedinstva“ velik je i plemenit cilj i bez sumnje se svi slažemo da moramo težiti postizanju tog cilja. Međutim, prvo si moramo postaviti pitanje značenja ovog jedinstva, prirode ovog islamskog jedinstva i njegovih karakteristika, a to su tačnije točke oko kojih se ne slažemo.
Svaka stranka ima svoju ideju o ovom jedinstvu, što temu jedinstva među muslimanima čini pitanjem oko kojeg se većina muslimana ne slaže.
Mnogo je onih koji pozivaju na ‘jedinstvo’ koji su daleko od toga. Neki koji pozivaju na jedinstvo koriste ovaj naslov samo kao slogan, krilaticu i koriste ga kada njihovi interesi to zahtijevaju, ili obrnuto. Nije li ironično da su neki od ovih glasova koji pozivaju na islamsko jedinstvo i oni koji – kako pokazuju njihovi postupci i marketinški materijali – odbacuju ‘jedinstvo’ među pristalicama Ahlu Al Bayta (mir neka je s njima)?
Nije li ironično da su spremni baciti puno tekstova na zid kako bi udovoljili drugoj strani pod izgovorom jedinstva? Pa ipak, oni sada postavljaju prepreke koje sprečavaju šiite da pronađu način da se sretnu i uspostave jedinstvo među sobom.
Pogledajte ih, oni su u potpunosti i potpuno spremni na ustupak nakon ustupka kako bi postigli navodno ‘jedinstvo’ s drugom stranom, čak i ako na taj način moraju izricati presude poput ove:
- Dopušteno je moliti iza sunita kao grupa ili u zajednici (iako je ovo sigurno molitva koja je nevaljana, jer je u molitvi vodi imam koji ne ispunjava kriterije ispravnosti)
- Davanje dozvole za klanjanje na tepih (iako sedžda na tepihu ili jestivim i prenosivim materijalima onemogućava molitvu
- presavijanje ruku stavljanjem desne ruke preko lijeve za vrijeme molitve (iako je savijanje ruku novost onoga koji je udario našu ljubavnicu Al Zahru)
- Netačan raspored molitve (iako nepoštivanje rasporeda molitve znači da se molitva ne isplati jer vrijeme još nije došlo)
Međutim, oni sve to opravdavaju riječima:
‘Potreba za islamskim jedinstvom zahtijeva takvu kolebljivost, previd i kompromis u zakonima i vrijednostima..
Dobro onda! Pogledajmo stvar iz druge perspektive: Oni odbijaju dati puno odobrenje za molitvu učenjaku koji je pravedan, pobožan i šiit, osim ako on ne prihvati podržati njihovu pravnu školu i ne odbije podržati njihovu pravnu školu. Priznaju teoriju koja je vjeruje da je mandat dat svim muslimanima; Tj. Wilayat al-Faqih!
Odbijaju potpuno odustati od maltretiranja svakoga ko se ne slaže sa njihovim stavovima, čak i ako je bio predstavnik našeg Endima (mir neka je s njim), pa ga muče i optužuju da je zaposlen u inostranstvu.
Zar ne znaju da je ta nepravda ono što stvara neprijateljstvo u duši i sprečava postizanje jedinstva među šiitima?
Potpuno odbijaju odreći se bilo kojeg od ovih političkih uzroka nesloge u šiitskoj zajednici koja ih dijeli protiv njih samih, između onih koji vjeruju da se religija temelji na pet doktrinarnih principa – kao od naših imama (mir neka je s njima) – i onih koji vjeruju da se religija temelji na šest načela doktrine, a šesti princip doktrine je ‘mandat Wilayat Al-Faqih-a’ kako je odlučeno u njihovom nastavnom programu u njihovim institucijama Hawza i u Knjigama koje se predaju u školama povezanim s Hezbolahom u Libanonu. naznačeno.
Kako je to nevjerovatno Možete ih vidjeti kako s jedne strane plaču zbog parola „jedinstva“ među muslimanima; Dok se okretao od onih koji ih pozivaju na prvo jedinstvo sa braćom koja s njima dijele istu doktrinu odanosti ljudima iz kuće Poslanika (mir neka je s njima)!
Ova jednadžba okretanja od onih koji ne podržavaju Wilayat Al Faqyiha, ali koji dijele istu odanost kući Poslanika (mir neka je s njima) otkrila je istinu iza takvih praznih poziva na jedinstvo. Apel je bezvrijedan, beskoristan, prazan i besmislen. To je placebo ili izgovor namijenjen samo političkim dobicima na sudu druge stranke, mada nauštrb odluka religije Uzvišenog Allaha i učenja njegovih zamjenika (blagoslov i mir svima njima) .
Oni koji pozivaju na jedinstvo toliko očajnički žele smiriti takozvane „sunite“ da su prekršili učenja istinske vjere. Oni čak krive one koji podržavaju vrijednosti i učenja i izbore prave vjere, te naglašavaju da takva zapažanja, putevi i ministarstva pomažu u širenju podjele između šiita i takozvanih ‘sunita’.
Na primjer, mi koji se pretplatimo na treći element u svjedočenju,
Svjedočim da je Ali Allahov namjesnik’
i koji ga širimo minaretima, propovjedaonicama ili platformama Hussaini, u njihovim očima izgledaju ‘pristrani, šovinistički sektaši
Takođe, oni koji govore o žalbama Al Zahre (blagoslov i mir neka im je) čine im se kao prekršitelji islamskog jedinstva! Samo pogledajte i pitajte šta se dogodilo u Kumu prije nekoliko godina kada su vlasti spriječile parastos u znak sjećanja na mučeništvo Muhassina, sina Alija (Allah ih blagoslovio).
Bilo im je jasno da će ova komemoracija značiti jasnu osudu vođa obmana i vladara nepravde koji su uzrokovali pobačaj i mučeništvo Gospe! Voljeli bismo da su samo spriječili ovu uslugu, ali da su organizatori uhapšeni, pritvoreni i ispitani! I gdje? Blizu mjesta Mohammedove porodice (mir neka je s njima), u svetom gradu Qum!
Zapravo, ne postoji njihova odvažna izjava koja bi nalikovala izjavi njihovih kasnijih simbola, koja je uključivala uobičajeni šiitski čin prianjanja i prianjanja uz svetišta Svete porodice Proroka, pribjegavanja svetim grobnicama i recitiranja molbi među njihovim Kupolama kao ‘prema Jahiliji! Preporučio je:
‘Braća, Iranci i svi šiiti na svijetu moraju izbjegavati takva neznanja koja dovode do neslaganja i disharmonije među muslimanima, te moraju formirati grupe sa’ sunitima ‘i izbjegavati njihove zajedničke molitve koje mogu obavljati kod kuće’.
Kako je bilo bacanje na grobove Allahovog najboljeg stvorenja prema Džahiliji i suprotno Božanskom zakonu? Kako je to opravdao u sebi kako bi rekao ono što je rekao?
Sve zarad ‘jedinstva’ za kojim nikad ne prestaju juriti? Ova vrsta jedinice trebala bi otići u pakao da bi tamo ostala. Jedinica izgrađena na slici koja prikazuje kako se šiiti preuređuju i prilagođavaju svoja uvjerenja, odričući se svoje lojalnosti, svojih rituala i pravila svoje religije, jedinica je bez koje možemo.
Tada se pitamo, ali zašto se pitamo kad u još jednoj od njegovih brojnih zapovijedi možemo vidjeti da je on autor Ibn Arabija, Mullaha Sadre, Sayeda Qutuba i drugih zagovornika laži među imamima devijacije, mističnosti i panteizma propagirano.
Pohvalio je Ibn Arabija, Mullu Sadru i Sayeda Qutuba vrlo lijepim riječima. Njegova odanost njima samo sugerira da dijele slične platforme u smislu doktrine u monoteizmu.
Vrijeme je da se ukloni ova lažna maska, vrijeme je da shvatite da ti pozivi, parole i krilatice nisu došli, već iz dva razloga:
- Osnova politike
- Zahtjevi da politika bude intrigant, prevarant i flert, ali oni je ne nazivaju takvom, već pragmatizmom.
Politički interesi nametnuli su mračnu, ako ne i jadnu stvarnost koja je iskrivila put vjere i stavila doktrinu u službu interesa političkih režima.
Ovo je otvorilo vrata brojnim promjenama koje bi mogle dovesti do novog ili obnovljenog ‘islama’, kao u slučaju kada je potisnut legitimitet Allaha, crni dan Saqqeefa, kao roman, iskovao islam .
Ironično je da su oni koristili ajet kao dokaz:
Držite se Allahovog užeta i ne dijelite se među sobom.
Ovaj ajet vidimo kao opravdanje za odustajanje od osnova vjerovanja, rituala i uslova. Zar ne znaju da je ono što se pod Allahovim užetom mislilo snaga, zapovijed i vlast zapovjednika vjernika i čistih imama (mir neka je s njima)?
Zar ne znaju da bi Allahovo uže trebalo da bude božanski autoritet Alija (neka je mir na njega)?
Zar nisu poslušali riječi imama el-Baqira, alejhi selam, kada je u tumačenju ovog ajeta rekao:
Uzvišeni Allah je znao da će oni biti podijeljeni nakon svog poslanika i da će se svađati, pa je zabranio da zabrani oni su se razišli i, kako je zabranio onima koji su bili prije njih, naredio im je da se sastanu i podrže mandat porodice Muhamed (mir neka je s njima) i da se ne slažu. Muhamedova porodica je Allahovo uže
Koji je naš zločin ili naša krivnja ako su se takozvani ‘suniti’ zalutali od Allahovog užeta i stavili ga iza svojih leđa? Trebamo li napustiti vrpcu svete vlasti i držati se za niti ispletene rukama ljudi zloglasne Saqeefe, Omejada i njima sličnih da ih zadovolje i postignu tobožno jedinstvo?
Budimo jasni da nismo protiv ideje jedinstva radi jedinstva, ali uvidimo da se jedinstvo među muslimanima može postići samo očima Svete kuće (mir neka je s njima).
Ne bi se trebao zasnivati na uništavanju šiitskih vrijednosti i vjerovanja. Ne bi se trebao zasnivati na kompromisima koji odgovaraju ukusu takozvanih „sunita“.
Mogli bismo imati ‘političku jedinicu’ koja se ne miješa u vjerska uvjerenja i principe, onu koja kaže da svaka strana ima pravo na svoja uvjerenja i da bi sve stranke mogle mirno suživjeti u raznolikom društvu.
Možemo izgraditi politike koje omogućavaju pozitivnu suradnju kako bi se naše zajednice mogle razvijati socijalno, ekonomski, obrazovno, itd.
Možemo imati ‘jedinstvo’ na osnovu toga što imamo svoja uvjerenja, a drugi imaju svoja uvjerenja. Zahtijevamo mandat ljudi iz kuće (mir neka je s njima), a oni mogu zahtijevati mandat svojih predaka, mandat Saqife, sve u duhu slobode izražavanja, građanskog zakona i multireligijskog suživota.
Pridružujemo im se kako bismo zajedno radili na postizanju općeg dobra i javnog interesa i nadamo se da će oni pozdraviti ovu pruženu ruku. Mi smo dužni stajati rame uz rame sa svima pred vanjskim prijetnjama, a na drugoj je strani da to odobravamo.
Takvim jednadžbama možemo postići istinsko jedinstvo, jedinstvo koje vodi razvoju islamskog društva, a da nijedna stranka ne mora zanemariti svoje ideološke i intelektualne pozicije. Ako želimo dalje razvijati koncept jedinstva, zaista bismo trebali vidjeti da ono stvara atmosferu međusobnog dijaloga i slobode govora, tako da pojedinci mogu donositi vlastite vjerske odluke bez predrasuda.
Drugim riječima, ljudi bi trebali sami odabrati hoće li pravi mandat imati Sveta kuća (mir neka je s njima) ili drugi.
Zaista, ovo bi ohrabrilo sve da se vrate Allahovom mandatu i mandatu njegovih guvernera (mir neka je s njima). To je ‘jedinstvo’ koje Allah traži od nas, a ovo je ‘jedinstvo’ koje utire put za pojavu Učitelja, imama našeg vremena (neka je mir i blagoslov Allaha s njim).
Što se tiče tipa ‘jedinstva’ koji se prodaje u šiitskim krugovima, gdje se odričemo svojih uvjerenja, temelja, propisa i narativa radi političke dobiti, ovo je tip jedinstva kojem se suprotstavljamo i ne želimo da drugi iz škole ‘Pratitelji’ takođe imaju iste uslove.
Oni koji plasiraju ovu vrstu ‘jedinstva’ su ljudi koji bi trebali znati da će doći dan kada će se susresti s Poslanikom i imamima (neka je mir i blagoslov na njih), i u tom trenutku se pitam kako će odgovoriti na pitanje
‘Kako ste odbacili naše odluke i učenja radi svjetovne dobiti? Zbog čega ste lizali čizme onima koji negiraju naš mandat i zbog čega niste podržali pravi cilj Svete Kuće (mir neka je s njima)? Šta vas je spriječilo da prepoznate naša potisnuta prava i predstavite ih drugima? Iznad svega, zbog čega ste se prestali distancirati od onih koji su nas tlačili i ubijali?
Pitam se: hoćete li tada dobiti odgovor?
Ured Šejha al-Habiba